Veľká epická próza
Román 
- je veľká epická forma
- Zobrazuje široký okruh života, obyčajne v dlhšom časovom rozpätí
- Má hlavnú a vedľajšiu dejovú líniu
- Využíva všetky tri okruhové zobrazovacie postupy: lyrický, epický (dej) a dramatický (dialógy)
- Dramatický sa využíva pri zobrazovaní priameho rozhovoru medzi postavami a všetky tri tvoria jednotu zásluhou epického rozprávačského postupu
- V románe je dôležitá kategória rozprávača
- Obvykle v románoch vystupuje množstvo postáv, výnimkou bývajú psychologické romány, v ktorých sa autor ponára do duše jednej postavy
- Vyostrené vzťahy medzi ľuďmi spisovateľ zobrazuje ako konflikty
- Rozsiahle románové zobrazenie nazývame epopeja (Vojna a mier)

V romantizme hrala veľkú úlohu fantázia, sen, predstavivosť. V realizme spisovatelia zobrazujú všedný život na základe vlastnej alebo spoločenskej skúsenosti.

Romantickí spisovatelia sa často obracali do minulosti. Realistickí spisovatelia zobrazujú svoju súčasnosť a vnímajú vzťahy a rozdiely v kap. spoločnosti. 

Romatický hrdina žil bohatým vnútorným životom, charakterizuje ho ušľachtilosť ducha. Človek realistickej literatúry je zachytený v konkrétnom spoločenskom prostredí, ktoré ho formuje.

Vývin Románu:
- prvý román vznikol už v antike (s ľúbostnou tematikou): Langos- Dafnis a Chloé z 3. s.    p.n.l.

- pre romány z obdobia staroveku je typická historická, fantastická alebo dobrodružná, ľúbostná a satirická tematika: Apuleius: Zlatý osol, Petronius: Satirikom

- v stredoveku sa rozvíjali veršované epické skladby: Tristan a Izolda

- vplyv orientálnej literatúry: Rozprávky tisíc a jednej noci

- v stredoveku sa román rozvíjal popri epose iba ako menej hodnotný žáner

- vedúce postavenie medzi epickými žánrami si získal postupne

Druhy románu

- dobrodružný ( Bajza: René mládenca príhodi a skúsenosťi ) 
- detektívny 
- historický ( Chrám matky božej v Paríži ) 
- vedecko-fantastický ( J. Verne ) 
- psychologický ( Dostojevský: Idiot, Zločin a trest ) 
- spoločenský 
- sociálny ( Hronský: Jozef Mak ) – psychologizácia = expresívny román
- životopisný 
- autobiografický ( Ťažký ) 
- cestopisný
- unamistický ( Urban: Živý bič )

Najznámejšie romány

Fiodor Michalovič Dostojevký - Zločin a trest

-  sociálno-psychologický román, 
-  má 6 častí a epilóg
- osnovu tvorí psychologická história zločinu jeho následkov a otázka možnosti sociálneho ospravedlnenia zločinu

- postavy:  Rodion Raskoľnikov (chudobný študent), matka, sestra Duňa, Razmuchin, Lužin, Soňa Marmeládová, policajný inšpektor...

- dej:  Odohráva sa v Petrohrade. Raskoľnikov musel zanechať štúdium na univerzite, lebo nemá peniaze. Duňa, aby zachránila rodinu, chce sa vydať bez lásky za Lužina (bohatý egoistický kupec). Raskoľnikov nechce prijať takúobeť, chladnokrvne zabije starú úžerníčku a neplánovane aj jej sestru. Tento čin pred sebou samým ospravedlňuje tým, že odstránil škodlivú bytosť spoločnosti. Vraždí nie pre zisk ale v mene filozofie „vziať bohatstvo jednému a dať ho iným. Nie je presvedčený o svojej vine: „Nezabil som človeka, ale princíp.“ Zločin sa mu podarí utajiť, no prenasledujú ho výčitky svedomia a strach. So svojím trápením sa Raskoľnikov zverí svojej sestre a priateľke Soni, ktorá ho presvedčí, aby sa priznal a prijal trest. Po zložitom vnútornom boji sa Raskoľnikov k zločinu priznáva a je odsúdený na 8 rokov nútených prác na Sibíri. Spolu s ním odchádza aj Soňa, ktorá ho svojou láskou, vierou, oddanosťou po roku privedie na cestu pokánia, prebudí v ňom vieru v človeka, dá nový zmysel jeho životu.

Hlavná myšlienka diela: Zločin a trest =  každý zločin raz bude potrestaný

Lev Nikolajevič Tolstoj - Anna Kareninová

Literárny druh: epika
Druhový útvar: psychologicko-spoločenský román, tragédia
Druhová forma: próza
Rozprávač: neznámy, vševediaci, nezaujatý, 3. osoba jednotného čísla 
Kompozícia: Dielo sa skladá z ôsmich častí, ktoré majú 19 – 35 kapitol
Čas a miesto deja: prevažná časť deja sa odohráva v Rusku, občas v Nemecku a Taliansku a v 2. polovici 19. storočia
Téma: Román je plný ľudského utrpenia, úvah a žiaľu, zahŕňa život troch respektíve štyroch manželských párov. V diele autor opisuje tiež hospodársku a politickú situáciu v Rusku. Dej obsahuje veľa obšírnych opisov a úvah.
Hlavná idea: Povznášajúca a zničujúca sila lásky.

Erich Maria Remarque - Na západe nič nové

Literárny druh:  epika 
Literárny žáner:   psychologický román
Literárne obdobie:  Svetová literatúra medzi dvoma sv. vojnami- nemecká literatúr 
Kompozícia:  12 kapitol 
Téma:   Život vojaka na bojovom poli počas prvej svetovej vojny
Idea:  Pokus podať správu o generácii, ktorú zničila vojna - aj keď unikla jej granátom. Generácia hlavného hrdinu Pavla Bäumera bola generáciou po prvý raz v dejinách zaskočená svetovou vojnou, ktorá vo vedomí prostých ľudí i najlepších umelcov zanechala pocit nezmyselnosti, absurdna a neľudskosti vojnového besnenia. Nie je to kniha o hrôzach vojny a názor na ňu, ale je to len suché konštatovanie bytia v nej. Je to taktiež o tom, ako vojna zmení mladých chlapcov,

Miesto a čas deja:  1. svetová vojna, bojové pole  
Rozprávač:  je 1.osoba, hlavná postava Paul Bäumer.

Reťazový kompozičný postup

Retrospektívna kompozícia -  dielo ide opačným smerom
Reťazová kompozícia  -  každá kapitola je iná ale spája ich len postava a prostredie
                                       - chronologické usporiadanie textu
                                       - neobsahuje hromadenie napetia
                                       - neobsahuje zápletku ani obraz