7.  Netradičná próza 
        (prúd vedomia, Franz Kafka – Premena, James Joyce, Dušan Dušek, Dušan Mitana)

NETRADIČNÁ PRÓZA
- hl. v povojnovom období, nedá sa zaradiť do jedného obdobia (Franz Kafka – medzivoj. lit.)
- patria sem:  autori bezsujetovej prózy 
(fabula = materiál, dej.. sujet = stvárnenie fabule pričom základom je konflikt)  
- znaky: 
•	nemajú klasickú 5-fázovú sujetovú kompozíciu = EKOKRPKA (nepoužívajú princíp rozprávania príbehu)
•	silná individualita, prínos nových prvkov (niečo nové, nepoznané, prelínanie žánrov)
•	autobiografické prvky
•	modernistická, experimentálna forma
•	rozprávač iba zaznamenáva, podáva správu, robí zápisky
•	dej je často len útržkom, ktorému chýba začiatok a koniec
•	oslabenie dejovej línie

- na vytvorenie umeleckého dojmu používajú iné kompozičné prvky (namiesto EKOKRPKY)
•	opakovanie motívov (napr. v úvode a v závere)
•	netradičné formy prózy: list, pamäti, kuchársky recept, aforizmy, správu, denník, 
     rôzne druhy písma, textové koláže
•	umelecké prostriedky (anafora)
•	bezsujetovosť
•	asociácie, prúd vedomia

- prúd vedomia
- vznikol v Anglickej lit. 
- inšpiráciou bol psychiater/neurológ Sigmund Freud (teória o podvedomí)
- je neorganizované myslenie, zachytené na papieri
- autor rýchlymi prechodmi preskakuje z témy na tému, z predstavy na predstavu
- čím menej sa pokúša kontrolovať a riadiť myslenie, tým viac asociácii vzniká
- znaky:
•	nepremyslená kompozícia rozprávania
•	nerešpektovanie gramatických pravidiel
•	jazykovo uvoľnený vnútorný monológ
•	asociácie (preskakovanie z témy na tému)
•	autor uvádza na scénu postavy, ktoré predtým nijako presne neurčil a ktoré neskôr „bez rozlúčky“ z rozprávania odstránil
•	nenaznačuje presne, ktorej postave, ktorá myšlienka patrí

- predstavitelia prózy: Franz Kafka, James Joyce, Virginia Woolfová

- teória o podvedomí 
Sigmund Freud – dielo: psychoanalýza (teória o podvedomí)
	- nevedomie je základom všetkého duševného prežívania
	- tzn.: človek nie je pánom „vo svojom vlastnom dome“, city a fantázie sa 
nedajú ovládať silou rozumu
- táto teória interpretuje duševný život človeka ako výraz jeho podvedomých procesov
 tieto procesy sú pri tom veľmi komplikované, ich prejavy majú pudový 
charakter, tvoria vlastné jadro osobnosti človeka
- autori prenikajú do podvedomých a nevedomých úrovní psychiky 
- umelci si všimli Freudove výklady toho, ako sa v hĺbkach psychiky rodia 
„nepochopiteľné podnety“ 
     ako sa city, myšlienky, obrazy a pojmy neočakávane spájajú do celkov (asociácií), 
       ktoré by človek zámerným uvažovaním nikdy nevymyslel
          - snažia sa vystihnúť pudové vzťahy v emočnej  a vôľovej oblasti

FRANZ KAFKA
- medzivojnová literatúra (1918-1945)
   ale jeho tvorba ovplyvnila literárne smery, kt. vznikli po 2. sv. v.:
•	autori absurdnej drámy
•	surrealisti
•	existencialisti
•	autori antirománu
- zakladateľ absurdnej prózy!
- najdôležitejší prvok, ktorý ovplyvnil niekoľko umeleckých generácii:
     umelecká individualita
- znaky jeho tvorby:
•	autobiografia
•	expresionizmus - hlavným cieľom je vyjadriť vlastné zážitky a vlastné pocity bez ohľadu na akékoľvek konvencie, pre zvýšenie efektu zážitku často dochádza k deformácii reality
•	postavy sú ľudia odstrčení spoločnosťou/ trápení/ týraní/ bez pocitu bezpečia
•	postavy nie sú schopné dorozumievať sa s ostatnými
•	izolovanosť postáv, nepochopenie zo strany iných ľudí
(podobnosť znakov nájdeme aj u autorov „stratenej generácie“, Hemingwey,..)

- z jeho života:  veľmi tichý, neambiciózny, sebakritický
Celý život prežil v Prahe, napriek tomu písal po nemecky. Vyrastal v malom dome s troma sestrami a rodičmi (ťažké podmienky na život). Smrť jeho dvoch bratov ho taktiež poznačila. Slávny sa stal až po smrti.

- diela:  Premena, Proces
- lepšie sa dajú spoznať ak poznáme jeho život, okolnosti za ktorých tvoril
- vonkajší svet je zobrazený väčšinou ako anonymná nepriateľská sila
- príbehy majú všeobecnú, časovo aj historicky neobmedzenú platnosť

- dielo: PREMENA
- poviedka (próza = epika)
- téma: premena hl. postavy na chrobáka a jeho postupný fyzický a aj psychický úpadok
- hlavná idea: arogantný postoj ľudí (aj najbližších) k človeku
- rozprávač - neznámi, vševediaci, nezaujatý, 3. osoba sg. - on rozprávanie

 znaky netradičnej prózy v tomto diele:
 silná individualita
 absurdita: situácie, ktoré sa vymykajú obyčajnej logike
	- premena hl. postavy v diele „Premena“ (z človeka na chrobáka)
	- reakcia hl. postavy na túto premenu („Musím ísť do práce!“)
	- celý život po premene (lezenie po stenách, vylučovanie akejsi tekutiny,..)
	- správanie sestry hl. postavy (práve od nej sa nečaká, že sa bude chcieť chrobáka zbaviť)
 oslabená dejová línia
 narušená EKOKRPKA, nezačína expozíciou, ale „in medias rez“
 prvky modernizmu, experimentálnosť:
množstvo básnických otázok, opisov, surovosť, neľudskosť až brutalita
 vnútorné monológy hl. postavy
 nepoznáme minulosť ani záujmy postáv
 písaval veľmi sústredene, akoby v tranze (práca podvedomia)
 individualita: ťažko zaradiť do nejakého literárneho smeru
	- diela sú ovplyvnené jeho životom
 svet, v ktorom sa odohráva dej knihy, je neurčitý, neskutočný

JAMES JOYCE
- írsky románopisec a básnik
- medzivojnové obdobie
- znaky netradičnej prózy v jeho tvorbe:
	- prúd vedomia (pokus zachytiť myšlienkový proces skôr, ako sa myšlienka sformuje 
do vety)
	- modernizmus: drsne realistické príbehy, symbolizmus, lyrizmus, paródia
	- experimentátor (priekopník nového typu prózy)
	- silný individualizmus, autobiografické prvky
	- dialógy sa prelínajú so scénickými poznámkami
	- niečo medzi realizmom a fantáziou
	- vnútorný monológ
	- záznamy stavov opilstva a halucinácii
	- v dielach sa nachádzajú citácie z rôznych jazykov (taliančina, ruština,..)
	- rozprávanie strieda s opisom
	 
- diela:  Dublinčania, Odyseus
- témy: kritický pohľad na ľudí z Dublinu, vidí ich chyby (pokrytectvo, nekritický katolicizmus,..) a ironizuje ich (ale Dublin ako mesto opisuje s láskou)
 - Írsko sa stáva jeho „vzorom“, skutočné postavy sa stávajú predlohami jeho   
   literárnych hrdinov

DUŠAN DUŠEK
- slovenský povojnový autor (po 1945)
- znaky netradičnej prózy v jeho tvorbe:
- asociácie, prúd vedomia – kaskádovité rozprávanie drobných príbehov, epizód
- prelínanie reálneho a nereálneho
- experimentuje s formou poviedky
	- autobiografické prvky

     jeho prínos (prvky, experimentálnosť,..):
- senzualizmus: bohatý svet farieb, chutí, vôní, tieňov, svetla, tmy, intenzívne 
dotykové vnemy
	- individuálny zážitok
- postavy: drobní ľudia, nenápadní, nedôležití
	pasujú sa so životom, napriek svojej jednoduchosti hlboko prežívajú svoje pocity
	- jazyková obratnosť
- rytmizovaný monológ („Zlodej mucha sa spokojne usmial, ešte hodinu a poteší mámilú, predáva 
zmrzlinu a myslí už na zimu, zase si raz oddýchne.“)
	- zmysel pre detail
	- komickosť, sebairónia
- navodzuje priami kontakt rozprávača s poslucháčom/čitateľom („Počúvate? Nespite!“)

- témy: detstvo, domov, mladosť, príbuzní, motív smrti (ktorú berie ako súčasť života)
- diela:  Kufor na sny, Strecha domu, Náprstok

DUŠAN MITANA
- slovenský povojnový autor (po 1945)
- znaky netradičnej prózy v jeho tvorbe:
	- experimentálnosť (hneď za uvedením je epilóg = záver)
- autobiografické prvky
- absurdita, ireálno

 jeho prínos (prvky, experimentálnosť,..):
- prvky postmodernizmu = koláž žánrov a slohových postupov
poviedky s tajomstvom, gradácia
- prvky magického realizmu = nevysvetliteľné záhady
- otvorený koniec (poskytuje čitateľovi viac riešení)

- dielo:  Hľadanie strateného autora