26.Maturitná Téma – Ján Prostejovský
1.	Súčasná epická próza – detektívny román – podľa vlastného výberu, Sci – fi román – podľa vlastného výberu), fantazy román-
Tolkien – Hobit, Pán prsteňov

Fantasy Román:
Fantastická literatúra , literárne diela, ktoré zobrazujú prvky, ktoré sa nezhodujú s realitou, zobrazené javy neexistujú, pravdivosť je vylúčená. 

Fantasy literatúra pripomína rozprávku, ale hlavný rozdiel je v postavách. Kým v rozprávke sú postavy čiernobiele (dobro /zlo), vo fantasy  diele sú postavy  realistickejšie (tj. Aj kladná postava má zlé vlastnosti, a naopak aj záporná sa môže zachovať čestne).

 Prvky neskutočnosti sa vyskytovali už v starovekých eposoch (zásahy bohov do deja), mýtoch, rozprávkach. Neskôr vznikali imaginárne cestopisy, utopické romány, surrealistické romány, horory...
 Rozmach fantastickej literatúry nastal v 20. rokoch 20. st.  – vznikali rozličné žánre fantasy a následne fantasy inšpirovaným štýlom  : sci-fi .
Fantasy literatúra pripomína rozprávku, ale hlavný rozdiel je v postavách. Kým v rozprávke sú postavy čiernobiele (dobro /zlo), vo fantasy  diele sú postavy  realistickejšie (tj. Aj kladná postava má zlé vlastnosti, a naopak aj záporná sa môže zachovať čestne).

Medzi najznámejších autorov písajúcich fantasy romány bezpochýb patril
JOHN RONALD REUEL TOLKIEN
(*3. január 1892 – † 2. september 1973) 
Anglický spisovateľ  a vzdelanec, najmä v oblasti germánskych a nordických jazykov (runové písma – pôsobil aj na Oxfordskej Univerzite ako profesor Anglo-Saštiny – starej angličtiny ). 
Pôvodne vymýšľal svoje príbehy pre zábavu svojich detí , ale keď mu priateľ úprimne povedal, že jeho príbehy sú dobré, začal sa písaniu venovať naplno. 

Viacero diel nikdy nedokončil (Húrinove Deti,Spisy Santa Clausa ).

Medzi jeho najzámejšie diela patria : Silmarion, 
Skupina príbehov „pospájaná“ Tolkienovým synom Christopherom, viacero odporujúcich si príbehov, prakticky nesúvisia s Pánom Prsteňov a Hobitom. (dej, ak sa to tak dá vôbec nazvať sa odohráva niekoľko tisíc rokov pred Hobitom)
Hobit, 
Román s podtitulom „Cesta tam a späť“ sleduje dobrodružstvá hobbita Bilba Pytlíka na  ceste cez krajinu Stredozem ho sprevádza skupina trpaslíkov a čarodejník menom Gandalf. Cieľom ich cesty je znovuvybudovanie trpasličieho kráľovstva v Osamelej hore a navrátenie veľkého pokladu ukradnutého drakom Smaugom. Bilba na jeho ceste, okrem čarodejníka Gandalfa, sprevádzajú trinásti trpaslíci: Oin, Gloin, Dori, Nori, Ori, Bifur, Bofur, Bombur, Dvalin, Balin, Thorin, Kili, Fili. Počas cesty k Osamelej hore zažíva skupina putujúcich rôzne nebezpečné dobrodružstvá. Postupne prídu do styku s Elfmi a Elrondom, Trolmi, Škratmi, nebezpečnými obrími vlkmi, veľorlami, neobyčajným poločlovekom-polomedveďom Grizlom, lesnými Elfmi, smrteľnými ľuďmi a napokon s veľkým drakom Smaugom. Dej vrcholí Veľkou bitkou piatich armád a návratom hobbita Bilba do Grófstva/Shiru.
To, čo je v tejto knihe dôležité pre jej pokračovanie Pán Prsteňov, je fakt, že počas tejto dlhej a náročnej cesty Bilbo našiel čarovný prsteň, taký dôležitý v nasledujúcej trilógií. Skrýval ho Gloch v podzemí pod Hmlistými horami a Bilbo ho od neho získal pri hre na hádanky. Aj keď význam prsteňa v tomto príbehu je druhoradý, hlavná dejová línia za zaoberá drakom Smaugom, predsa len zasahuje svojimi čarovnými schopnosťami do deja.

Pán Prsteňov.
Vyšiel v roku 1954, a praticky okamžite zožal obrovský úspech, ovplyvnil celé generácie
trilógia:
 Pán prsteňov - spoločenstvo prsteňa (I.)
Pán prsteňov - dve veže  (II.)
 Pán prsteňov - návrat kráľa (II.)

 Je to komplexné dielo, v ktorom každá súčasť zapadá do jedného celku. Tolkien vytvoril celkom nový svet podľa svojich predstáv. Zaujímal sa hlavne o severské mýty a legendy a fascinovali ho jazyky, dokonca pre svoje rasy vymyslel vlastnú reč. Vytvoril imaginárny svet Stredozeme, kde žili hobiti, elfovia, ohyzdi a iné fantastické bytosti, podrobné údaje o jazykoch Stredozeme, vypracovanú chronológiu za +-6500 rokov, prehľad vládnucich dynastií a množstvo iného faktografického materiálu, všetko detailne prepracované. Vyskytuje sa tu klasický motív - Boj dobra so zlom( Dobro víťazí).

 
Všetko sa začína Sauronom - temným pánom ktorý vytvoril prsteň moci, ktorý má vládnuť všetkým. Podmaňoval si jednu krajinu za druhou, ale proti nemu sa postavili obyvatelia Stredozeme ktorí ešte vzdorovali. Sauron padol l a prsteňa sa zmocnil hobit (jedna z rás Stredozeme)  Bilbo Bublík. Ale prsteň začul volanie svojho pána. Čarodejník Gandalf , poveril Froda Bublíka aby odniesol prsteň do Vododolu (sídlo Elfov), aby sa ho nezmocnil Sauron. Avšak prsteň nemôže ostať vo Vododole a tak sa Frodo vydáva na dlhú púť. 
 Sprevádza ho skupina spoločníkov (ľudia,trpaslík,elf, čarodej a hobiti). Po rozdelení skupiny sa dielo mení, a prakticky ½ diela sa týka putovania Froda a jeho spoločníka Samwella, a druhá časť sa týka putovania zvyšku  skupiny.  Nakoniec je prsteň zničený, Stredozem oslobodená a všetci šťastný   

Sci-Fi román
Podobný fantasy románu – nadväzuje, s tým že sa v ňom ocitajú technologické vymoženosti, ktoré sú technicky možné, ale predbiehajú svoju dobu (ponorky, lietajúce taniere, vesmírne lode). Je založený na vymyslenom základe , obohatenom o autorovu fantáziu.

Jules Gabriel Verne

 (* 8. február 1828, Nantes, Francúzsko – † 24. marec 1905, Amiens)
 Francúzsky spisovateľ sci-fi žánru. Jeho knihy sú dodnes obľúbené hlavne medzi mládežou. Predbehol svoju dobu o viac ako sto rokov, jeho náčrty poslúžili ako inšpirácia pre zostrejenie vrtulníka, torpéda...
Napísal 63 diel, medzi najznámejšie patria :
Tajomný Ostrov, Dvadsaťtisíc  míľ pod morom, Cesta do stredu Zeme, Pät týždňov v Balóne .

Dvadstaťtisíc míľ pod morom 
Príbeh opisujúci cestu v ponorke, pod morskou hladinou, ktorá je dlhá 20 000 míľ (námorných).
V devätnástom storočí sa začínajú diať neuveriteľné veci - námorníci vidia morské príšery, poškodila sa aj jedna veľmi dôležitá medzinárodná loď (našťastie sa nepotopila a vďaka jednej nerozlúštiteľnej záhade, na verejnosti sa vyznáva názor, že všetky tieto záhady má na svedomí príšera) . To však nie je všetko, keď loď vytiahli, zistilo sa, že diera, ktorú údajne vytvorila príšera má tvar pravidelného trojuholníka. Preto sa Abraham Lincoln  rozhodol podniknúť výpravu s veľrybárom Nedom, vedcom Arronaxom a pomocníkom Conseilom a ktorá bola nasmerovaná do Tichého oceánu k Japonsku.Ale príšera si nenechala ujsť ani Abrahama Lincolna a tiež doňho narazila. Ned,Conseil a Arronax pri tom náraze spadli z lode do oceánu. Pristáli na "príšere". Po čase zistili, že je to len veľká plechová konštrukcia (ponorka ) , ktorú riadi kapitán Nemo. Stanú sa zajatcami na jeho podmorskej lodi, cestujú s ňou po oceánoch. Nemo je vlastne bohatý šľachtic, ktorý ale pohŕda ľudstvom, a tak žije v ponorke. Cestou navštívia južný pól, podmorský les.Nemo a jeho posádka sa rozhodnú spáchať samovraždu, zajatci sa pokúsia o útek...

Detektívny román 
Za zakladateľa detektívky sa pokladá americký romantický básnik Edgar Allan Poe (*1809 -† 1849)
je epický literárny útvar; je založený  na dobrodružnosti a využíva tajnosti,  čím nás necháva v napätí; v detektívke  detektív pomocou logickej dedukcie vydedukuje, kto je kriminálnik. Detektív rieši záhadu, tajomstvo s prekvapivým, nepravdepodobným riešením. Vyšetrovateľ sa snaží odovzdať vinníka spravodlivosti.
 na detektívny román má vplyv aj psychologický román, sociálne prostredie doby.

Kompozičné usporiadanie detektívneho románu:
 Objavenie zločinu →  vyšetrovanie   (retrospektíva)  → vyšetrovanie (retrospektíva)=  vyriešenie prípadu = kto spáchal zločin
Knoxovo desatoro detektívky je súbor pravidiel, ktoré by nemali byť v žiadnej dobrej detektívke porušené. Spísal ich Ronald Knox v roku 1929, súčasní autori ich však všetky nedodržiavajú.
1)	Páchateľ musí byť niekto, o ktorom je zmienka už na začiatku príbehu.
2)	Všetky nadprirodzené alebo neprirodzené faktory sú úplne vylúčené.
3)	Nie je prípustná viac než jedna tajná miestnosť alebo tajná chodba; aj tá je prípustná iba vtedy, ak sa dej odohráva v stavbe, kde možno takéto zariadenia predpokladať.
4)	  Nesmie byť žiadne použitie "zatiaľ neobjaveného" jedu ani prístrojov a metód, ktoré vyžadujú dlhé vedecké vysvetľovanie na konci príbehu.
5)	V príbehu nesmie vystupovať žiadny Číňan (toto nie je prejav rasizmu dobrého kňaza, ale iba výraz dobovej averzie proti kedysi zneužívanej rekvizite lacných detektívok).
6)	K riešeniu nesmie detektívovi dopomôcť náhoda, ani nesmie byť vedený nevysvetliteľnú intuíciou.
7)	 Páchateľom nesmie byť sám detektív.
8)	 Detektív nesmie odhaliť žiadnu stopu bez toho, aby ju neodhalil aj čitateľom.
9)	 Duchom chudobnejší detektívov priateľ, ako je napr. Dr. Watson, nesmie zatajiť žiadne myšlienky, ktoré sa mu preháňajú v hlave; musí mať inteligenciu mierne pod priemerným čitateľom.
10)	 Nesmú sa vyskytovať dvojčatá alebo dvojníci, pokiaľ na to nie sú čitatelia pripravení.

Dominik Dán 
(*1955 - ?)
Autor vo svojich knihách rieši kriminálne prípady, ktoré sa stali v tzv. „Našom meste“ (Bratislava) . Tieto prípady vždy riešia detektívi z oddelenia vrážd policajného zboru Nášho mesta,a  každá kniha je špecifická a písaná z iného uhlu pohľadu. Autor nepoužíva rovnakú šablónu a preto sú vždy prekvapivé a ťažko sa dá dopredu očakávať, kam bude príbeh smerovať.
Jeho tvorba reaguje na rôzne významné udalosti nedávnej minulosti (vražda R.Remiáša, rôzne kriminálne udalosti – vraždy podnikateľov, obchod s bielym mäsom,orgánmi...)
Chronológia knižnej série
Uzol - 1988
Mucha - jún 1990
Beštia - po amnestii v roku 1990
Mucholapka - leto 1991
Červený kapitán - jún 1992
Popol všetkých zarovná - jún 1996
Nehanebné neviniatko - január 1997
Na podpätkoch -  máj 1998
Cela číslo 17 - december 1998
Žiješ iba dvakrát - február 1999
Sára - 2002
Hriech náš každodenný - 2002
Knieža smrť - apríl 2003
Studňa - máj 2003
Kožené srdce - jún 2003
Noc temných klamstiev - marec 2009
Nehanebné Neviniatko
Popisuje príbeh zavraždenej mladej ženy, dcéry veľmi vplyvného človeka. Našli ju zabitú a znásilnenú na koberci v jej izbe. Postupom času vyšetrovatelia zistili, že „obeť“ nebola až také nevinná, jednalo sa o nymfomanku , ktorá chodila „šľapať“ do Rakúska, ale nie kvôli peniazom – tých mala dostatok, ale jednoducho preto, že ju to bavilo. V deji sa autor často vracia do minulosti, najmä k jeho spomienkam na detstvo, to ako sa jeho kamaráti stali mafiánmi a on policajtom. Dej končí tým, že „obeť“ nebola obeťou, nakoľko sa nejednalo o vraždu a znásilnenie. Počas samouspokojovania sa na koberci, si pre vylepšenie pôžitku zaviazala igelitovú tašku na hlavu, pretože vraj nedostatok kyslíka zvyšuje pôžitok. Problém bol keď ju našli rodičia zadusenú, vibrátor viete kde a igelitka na hlave :D 
A tak rodina zinscenovala vraždu a znásilnenie, rozbili vchodové dvere, tašku a vibrátor uschovali a aby neutrpela ich česť, zahrali to na prepad.