24.   Dráma ( znaky drámy, žánre, W. Shakespeare – diela a ich analýza)

- grécky draó - konať, uskutočňovať
- vznikla v starovekom Grécku z náboženských osláv Dionýza, boha plodnosti a 	                	vína. Gréci ho uctievali preto, lebo zbavoval ľudí starostí a prinášal radosť zo života, 	podporoval zábavu a osviežoval ducha a telo. Z týchto slávností sa vyvinula grécka 	dráma.
- vyvinula sa z dialógu medzi hercom a zborom. Aischylos neskôr pridal 2. herca 	          	a Sofokles herca tretieho.
- zakladateľom bol grécky dramatik Sofokles (Oidipus, Antigona)

Znaky gréckej drámy: 
- jednota miesta, času a deja
- hrali iba muži (2 až 3 herci – Sofokles)
- hralo sa pod holým nebom, javisko malo kruhový pôdorys
- herci mali masky a topánky s vysokou podrážkou, aby sa vynímali - capí spev
- zbor(chór) – svoje partie spieval a sprevádzal divákov celou hrou

Znaky drámy:
- dialogická forma – základom je dialóg - musí byť dramatický, prostredníctvom neho sa        vytvárajú charaktery postáv
- dramatický konflikt - ktorý vyvoláva dramatické napätie, neprítomnosť rozprávača
- s epikou má spoločný dej a s lyrikou to, že autor môže vyjadrovať cez postavy svoje pocity,              nálady a myšlienky
- sujetovosť – dejovosť, dynamické motívy, dianie (akčnosť)
- prítomný čas,  hovorovosť a obraznosť

Divadelná hra
Naštudovanie divadelného diela do podoby divadelnej hry (inscenácie) sa nazýva inscenácia. Na realizácii sa podieľajú: dramaturg, režisér, herci, výtvarník scény, hudobný skladateľ, zvukári, kostyméri, osvetľovači... 
   Premiéra - prvé uvedenie divadelnej hry
   Repríza - druhé uvedenie divadelnej hry
   Derniéra  (finále) - posledné uvedenie divadelnej hry

Inscenačné formy:
Rozhlasová hra - je literárno - dramatický žáner využívajúci iba zvukové prostriedky, je to 		    audiálne umenie (sluchové), bez možnosti využitia zrakového princípu, 		    hlavným prvkom je zvuk a zvukové efekty
Televízna hra - dramatický žáner, technické audiovizuálne umenie, dôraz sa kladie na 			  sluchové (audiálne) vnímanie textu, v porovnaní s filmom, je viac založená na 		  slove, vyznačuje sa malým časovým a priestorovým rozpätím, menší počet  		  postáv, tematicky spracováva domáce, rodinné príbehy, spoločen. udalosti
Film - audio-vizuálne umenie
- dramatický žáner, ktorý v sebe spája obraz, slovo, hudbu a zvuk, môže byť celovečerný,     	krátky, hraný, animovaný, prírodopisný, dokumentárny...

Literárne pojmy:
Replika - odpoveď na predchádzajúcu odpoveď (prehovor, výpoveď) partnera v dialógu, 	    rozprávaní, rozhovore. 

Autorská poznámka - text v zátvorke pri menách konajúcich postáv, tvorí autorizovanú súčasť 			literárneho textu.
Postava dramatická - hercom stelesnená dramatická osoba, ktorá tým nadobúda vyšší stupeň 		           objektívneho ľudského bytia. 
		         - hrdinovia Shakespeara sú jednotlivci, ktorí sa nevzdávajú 				           svojich vznešených ideálov, hoci sa ich osud často končí tragicky.

Kompozícia drámy:
1 Vonkajšia stavba drámy (súvis s javiskovou realizáciou)
- dejstvá - časti hry oddelené spúšťaním opony, zväčša medzi dejstvami býva prestávka.
- výstupy - zmena počtu osôb

2. Vnútorná stavba drámy (dramatický dej, ekokrpka)
- expozícia - úvod
- kolízia - zápletka
- kríza - vyvrcholenie
- peripetia - dejový obrat
- katastrofa - rozuzlenie

Dramatické žánre

Tragédia - najstarší dramatický žáner, vznikla v antike. Má vážny dej a končí sa tragicky, zväčša smrťou hl. hrdinu. Dej tvorí konflikt medzi výnimočným hrdinom a silami, ktoré sú mocnejšie ako on. 
- Tragégie Shakespeara sú osnované na konfliktoch dobra a zla, ľudskosti a podlosti. 
- Romeo a Júlia, Hamlet, Othello

Komédia  - vznik v starokej literatúte. Na rozdiel od tragédie, postavy komédie sú zo skromných pomerov, komédia má šťastné rozuzlenie a jej zámerom je rozosmiať divákov. Venuje sa každodennej realite ľudí.
Využíva slovný a situačný humor, uplatňuje paródiu, vtip.
- Skrotenie zlej ženy

Činohra - vznikla miešaním prvkov tragédie a komédie, má závažný dej. Často zobrazuje spoločenské konflikty a problémy a zaoberá sa i psychikou postáv. Zobrazenie tém zo života.

Veselohra -  názov pre novodobú komédiu. Veselohra sa zakladá na humore, ktorý sa v texte realizuje prostredníctvom žartu a situačnej komiky. Rozdiel medzi komédiou a veselohrou spočíva v tom, že vo veselohre postavy vedia o svojej smiešnosti, preto si „strieľajú“ aj zo seba.

Fraška (lat. farsum - žart) - zámerne zveličený humor. Je druh komédie, v ktorej prevláda situačná komika a nadsádzka. Štýl je nízky, často až vulgárny.

Gag - (angl. – improvizácia, žartovná vložka) je prostriedok situačnej komiky, ktorý je základným zdrojom humoru hlavne v nemej filmovej groteske. Je založený na neočakávanom zvrate vyplývajúcom zo situácie.

Bursleska - literárny útvar s humorným ladením, zosmiešňuje či zľahčuje vznešené témy - 	         karikatúra.

Monodráma - bežnom význame hra s jednou postavou alebo prinajmenšom pre jedného herca, ktorý však môže stelesniť viacero rol.

Melodráma - hudobne podfarbený javiskový dej s hovoreným slovom. Hudba väčšinou vykresľuje citové rozpoloženie postáv a ich charakter, prípadne prostredie v ktorom sa dej odohráva. 

Kabaret - malé humoro-satirické divadlo
 	   - hudba, tanec

Pantomíma - divadelný spôsob vyjadrenia pomocou mimiky a gestikulačných pohybov s prvkami tanca. Všetko je bez použitia hlasu.

William Shakespeare  (1564 – 1616)

- najväčší dramatik všetkých čias, ktorý sa mnohokrát nazýva aj Labuť z Avonu
- zaraďujeme ho k anglickej humanistickej a renesančnej literatúre
- narodil sa v Stratforde nad Avonou
- spolumajiteľ najslávnejšieho divadla The Globe v Londýne
- napísal 37 divadelných hier. Okrem toho sa venoval písaniu poém a sonetov. Sonety sú čiastočne adresované tajomnej žene, tzv. čiernej dáme, a čiastočne neznámemu mužovi.

Znaky tvorby:
- neobmedzenosť tém, času a miesta
- obraz pozemského života, kladných i záporných vlastností ľudí
- hrdinovia sú silní jednotlivci, ktorí sú sami tvorcami svojich osudov, ich činy vyplývajú z ich charakterov, preto sú to často rozporne žijúce postavy, ktoré sa nevzdávajú svojich ideálov (ani vtedy, keď musia pre ne zomrieť)
-  postavy žien samostatne rozhodujú o svojom živote, sú rázne, cieľavedomé a sú pôvabným stelesnením renesančného ideálu
- príčinou tragédie je ľudská vášeň alebo náhoda
- komické prvky nie sú ostro oddelené od tragických
- veršovaný jazyk sa strieda s prózou
- sú osnované na konfliktoch dobra a zla, ľudskosti a podlosti
- vo svojich komédiách zobrazil hrdinov bojujúcich o svoju lásku a dobré vzťahy medzi ľuďmi

Diela:
1. Historické diela – Henrich VI., Henrich VIII., Richard III., Kráľ Ján
2. Komédie - Skrotenie zlej ženy,
                      Sen noci svätojánskej,
                      Veselé panie z Windsoru,
3. Tragédie - Rómeo a Júlia
                     Othello
                     Kráľ Lear
                     Hamlet
Hamlet

- Divadelná hra - veršovaná tragédia v 5 dejstvách
Téma - Pomsta za vraždu dánskeho kráľa, Hamletovho otca.
           -neľútostný idealistický boj jednotlivca so svetom intríg a zločinu
Idea - Žiaden zlý čin neostane nepotrestaný.
Miesto a čas deja: Dánsko, 17. storočie
Jazykové prostriedky:
- veľa úvah Hamleta v diele-snaží sa pochopiť zmysel ľudskej existencie,
- sarkastické a vtipné poznámky, ale aj vážne výstupy postáv
- písané blankversom (nerýmovaný sylabotónický verš o pěti stopách, většinou s   				mužským zakončením)
- Hamlet sa vyskytuje v 2 rovinách - v jednej je vážny  a rozumný 
					v druhej sa snaží vyjadriť tzv. šialenstvo
- motív = pomsta a nerozhodnosť

Slohový postup: úvahový – sú tu jeho úvahy o zmysle ľudskej existencie (napr.posledné štvorveršie – človek nemá pokoj ani po smrti, radšej by sa mali znášať zlá, nech ich riešiť...)

Dejová línia:
1. Na elsinorských hradbách sa zjavuje strážcom duch nebohého kráľa, Hamletovho otca (údajne zomrel prirodzene).
2. Hamlet sa stretne s duchom a ten mu povie pravdu o svojej smrti (jeho vlastný brat, terajší kráľ Claudius, mu nalial do ucha jed). Duch ho prosí o pomstu. Hamlet súhlasí a jediný komu sa zdôverí je jeho priateľ Horatio.
3. Hamlet zavrhne svoje osobné šťastie - („Byť či nebyť“), v tomto monológu sa Hamlet rozhoduje, či uprednostní život v klamstve a osobné šťastie, alebo pravdu, rozhodne sa pre hľadanie pravdy, pričom obetuje svoj život), kuje pomstu. Predstiera šialenstvo a svojim správaním ubližuje všetkým vo svojom okolí.
4. Po príchode hercov na hrad s nimi pripraví predstavenie, ktoré verne zobrazuje vraždu jeho otca („Divadlo v divadle“). Kráľ z predstavenia ujde. Princ obviňuje matku z cudzoložstva, mečom prebodne sluhu Polonia (otec dievčaťa, ktoré miluje), je nútený odísť do Anglicka.
5. Poloniova dcéra Ofélia sa zblázni a utopí sa, jej brat vychytený šermiar Laertes chystá Hamletovi odplatu za vraždu svojho otca a smrť sestry.
6. Hamlet sa vráti do Dánska. Bojuje s Laertom. Kráľ pripraví plán (otrávi mu víno a Laertov meč potrie jedom), Hamlet však meče vymení, otrávené víno vypije kráľovná Gertrúda (smrť), Hamlet a Laertes sa navzájom zrania, umierajú, ale Hamlet z posledných síl zabije kráľa.
7.Hamlet završuje svoju pomstu a prosí jediného priateľa Horatia o očistenie vlastného mena.

Rómeo a Júlia

Útvar: divadelná hra
Motív: lásky, nepriateľstva dvoch rodín
Téma: láska dvoch ľudí zo znepriatelených rodín
Miesto deja: Deje sa vo Verone a v Mantove
Čas deja: od nedele do štvrtka, psychologický čas, 16. storočie
Idea: nenávisť dokáže zničiť život aj ľuďom, ktorých máme radi, ovplyvňuje životy všetkých   	naokolo.
Kompozícia: 2 prológy, 5 dejstiev
Dejová línia:
1. U Montekovcov sa koná maškarný bál. Rómeo tu stretáva Júliu a zaľúbi sa do nej. Na konci plesu však zistí, že je dcéra Kapuleta a Júlia sa dozvie, že on je Montek.
2. V noci prichádza Rómeo pod Júliin balkón a ona mu vyznáva lásku: „ Romeo, Romeo, prečo si Romeo? Zapri otca, odriekni sa mena! A či ak nechceš, prisahaj mi lásku – a prestanem byť Kapuletová.“ Dohodnú sa, že sa hneď na ďalší deň vezmú. Rómeo ide ešte v noci za bratom Vavrincom a zjedná s ním hodinu sobášu. Po dojke pošle odkaz, aby Júlia prišla poobede do kláštora. Júlia pod zámienkou spovede prijde a brat Vavrinec ich oddá.
3. Merkucio s Benvoliom stretnú na námestí Tybalta. ten sa chce pomstiť a vyprovokuje súboj s Merkuciom. Prichádza Rómeo a snaží sa ich oddeliť, no Tybald popod jeho ruku Merkucia smrteľne zraní. Rómeo v hneve zabíja Tybalta. Prichádza knieža, ktorému Benvolio vysvetlí, čo sa stalo. Knieža ale vyhostí Rómea z Verony. Rómeo nájde útočisko u brata Vavrinca. Sem preňho prijde Júliina dojka. Rómeo sa ide rozlúčiť so svojou ženou. Tá sa hneď ráno dozvie správu, že v štvrtok sa má vydať za grófa Parisa. Rozhodne sa poprosiť o pomoc brata Vavrinca.
4. Brat Vavrinec poradí Júlii, aby sa tvárila, že sa chce za Parisa vydať a dá jej fľaštičku s uspávacím nápojom. Keď ho vypije, bude vyzerať, ako by bola mŕtva.
Dohodnú sa, že keď precitne, utečie s Rómeom, ktorého Vavrinec o celom pláne informuje. Júlia poslúchne a večer pred svatbou nápoj požije. Ráno si všetci myslia, že je mŕtva.
5. Brat Vavrinec pošle Rómeovi list. Ten sa k nemu však nedostane. Rómeo sa naopak dozvie, že Júlia je mŕtva. K hrobke prichádza v noci Paris, aby oplakával svoju nevestu. V tom istom čase ale k hrobu prichádza aj Rómeo, aby tu vypil jed. Dochádza k súboju a Paris zomiera. Rómeo vypije jed a zomiera vedľa Júlie. To už prichádza brat Vavrinec, ktorý sa dozvedel, že Rómeo list nedostal. No Júlia začne precitať. Keď vidí mŕtveho Rómea a Parisa, prepadá zúfalstvu a prebodne sa dýkou. Prichádzajú Montekovci a Kapuletovci. Brat Vavrinec im vysvetlí čo sa stalo. Obaja otcovia pochopia, že kvôli ich sporu prišli o deti. Nad ich telami uzavrú mier a dajú im vystavať pomník zo zlata.

Skrotenie zlej ženy

Útvar: Komédia, plná rozmaru a skrytej irónie
- Adaptácia ľudového motívu, ktorá hovorí o vytváraní partnerských vzťahov medzi seberovnými.
- Komédia je písaná blankversom, ktorý autor kombinuje s rýmovanými veršami alebo prózou (v próze využíva hovorovú reč)
	Blankves - je päťstopový 10- až 11-slabičný, nerýmovaný verš, kroeý nie je 			      usporiadaný do strof. Hodí sa na dialógy, pretože sa dá dobre členiť na 		      menšie časti.

Hlavná zápletka je zasadená do rámcového príbehu o opitom vandrákovi a drotárovi, základnú tému však preberá predstavenie hercov („hra v hre“). Dej sprestruje vedľajšia zápletka o Kataríninej mladšej sestre Bianke a jej nápadníkoch. Vedľa povrchného, vypočítavého a citovo nezrelého vzťahu Bianky a Lucenzia vyniká hĺbka rodiaceho sa citového vzťahu medzi Katarínou a Petrucciom a úprimnosť „zlej“ Kataríny oproti „dobrej“ Bianke. Katarína dokazuje, že je Petrucciovi celkom rovnocenná, vytvára preňho predstavu, že ju ovláda. Petruccio nie je žiadny krotiteľ žien, ale bystrý, skúsený človek a tiež vtipkár, ktorý Katarínu presvedčí, že je iná, než si ostatní myslia. Vtipkári, čo chceli pre svoje pobavenie urobiť z opilca hlupáka, sú sklamaní, pretože opilec sa klamu ubránia a zostáva sám sebou.