21. Maturitná otázka Absurdná dráma (porovnanie klasickej drámy a absurdnej drámy, S. Becket, E. Ionesco, V. Havel, J. Satinský, M. Lasica, S. Štepka)

DRÁMA ako literárny druh

-jeden zo základných literárnych druhov v trichotomickej klasifikácii literatúry (lyrika, epika,  dráma)
- vzn.  v starovekom Grécku z náboženských osláv Dionýza (boh plodnosti a vína)  

znaky drámy: - dej 
		 - sujetovosť (EKOKRPKA- expozícia, kolízia, kríza, peripetia, katastrofa)
	        	 - aktuálny prítomný čas
		 - dynamické motívy
	 	 - žiadny rozprávač
		 - komunikácia prostredníctvom dialógov 
		 - chór

Členenie drámy: ▪ vonkajšie : - dejstvá  - mení sa čas, miesto deja, kulisy
					     - prestávka medzi dejstvami
   - výstupy - súčasť dejstiev					  
		   - zmena počtu postáv 

     ▪ vnútorné :  - monológy -  prehovor 1 postavy (napr. vnútorný   monológ) 
	- dialógy - prehovor, rozhovor 2 alebo viacerých postáv  
" monológy majú v dráme inú podobu ako v epike → REPLIKY  + scénické poznámky ( napr. prejde na druhý koniec )  

- dráma sa stala východiskom pre systém dramatických umení (vzn. v 20. stor.) 
dominantná stránka: 
▪ vizuálna			1) Rozhlasová hra - auditívne umenie
▪ audiovizuálna		2) Televízna hra - technické audiovizuálne 
▪ auditívna 		umenie , dominuje sluchový princíp 
	3) Divadelná hra - audiovizuálne umenie,dominuje sluchový 	princíp
	 4) Film - technické vizuálno-auditívne umenie, dôraz na 	vizuálny princíp 

žánre: inscenácia, tragédia, komédia, veselohra, fraška, burleska, činohra, gag, kabaret, monodráma, melodráma
dráma ako žáner- pochmúrny dej, tienisté stránky

ABSURDNÁ DRÁMA ( koniec prvej polovice 20. storočia )

- počiatky vo francúzskej a americkej literatúre
- vychádza z NIHILIZMU - popieranie všetkých spoločensko-mravných zásad,                    bezzásadovosť 
" pocit absurdity – nezmyselnosť sveta, človek bez medziľudských vzťahov, priateľstva, doslova ničota, človek nedokáže komunikovať, prestáva byť osobnosťou, stáva sa hračkou akýchsi nepomenovaných síl 

absurdná dráma = ANTIDRÁMA " chýba súvislý dej, zápletka a rozuzlenie 
					       EKOKRPKA je narušená 

- žiadna motivácia konania postáv, bez vysvetlenia ich konania 

HRDINA - postava nie je charakterizovaná, prichádza odnikiaľ a nikam nesmeruje
       - osamelý jedinec, zmätený, odcudzený, nesnaží sa zmeniť svoju situáciu
       - neschopný komunikovať s ostatnými 

Jazyk postáv - chaotický, je základom nedorozumení, často žiadna replika nenadväzuje na druhú,   neodpovedanie na otázky
    - dlhé monológy- naznačujú neschopnosť komunikovať
    - dialóg je živý (postavy si skáču do reči), nedáva zmysel, pocit beznádeje  a chodenia v kruhu 
     "  ABSURDNÝ DIALÓG – nelogický 
     " NELOGICKÝ MONOLÓG 

Monotónnosť života – žiadne kulisy, dej bez akcie, opakovanie slov 

Predstavitelia absurdnej drámy  

  ▪  SAMUEL BECKETT  (fran. literatúra)
        - človek sa v Beckettových hrách pomaly strácal, ide až o naturalistickú predstavu o konci ľudstva
        " dielo Čakanie na Godota (divadelná hra, tragická groteska)
               znaky absur. d. " žiadny súvislý dej, žiadna psychologická motivácia postáv, žiadna  EKOKRPKA 
- pocit absurdity ľudskej existencie – bez cieľa, nádeje, pohybu vpred
- blúdenie postáv v kruhu ( tie isté úkony, stereotyp) 
- hlavný motív – čakanie na niečo alebo niekoho, človek vždy na niečo čaká, vždy po niečom túži 	

       vonkajšia kompozícia diela - 2 dejstvá 
       - bližšie neurčený čas, priestor 

POSTAVY – Vladimír (tulák) – slovanský prvok,
Estragon (tulák) – francúzsky prvok,
pán Pozzo – taliansky prvok, 
sluha Lucky – anglický prvok, 
chlapec, 
Godot (len sa spomína) – Kto to je? Boh? Nádej?  
→ čakanie na Godota, na konci každého dejstva chlapec oznámi, že  Godot nepríde , Godot môže mať súvis s Bohom (god) 
- postavy majú francúzske, slovanské, anglické a talianske meno " autor vyjadruje  pocit všetkých ľudí sveta
- jazyk postáv je chaotický, banálne vety , povedia poďme a ostanú stáť - absurdné
 
 minulosť - bezvýznamná , prítomnosť - nehybná 
 Poučenie - nikto si nemôže byť istý tým, čo mu život prinesie

Ukážka z diela: 
Estragon: Ja už takto ďalej nevládzem.
Vladimír: To sa len tak hovorí.
Estragon: Čo keby sme sa rozišli? Možno by to bolo lepšie.
Vladimír: Zajtra sa obesíme. Ak, pravda, nepríde Godot.
Estragon: A ak príde?
Vladimír: Budeme spasení. (Dá si dole klobúk, nazrie doň, vytrasie ho a znova si ho nasadí.)
Estragon: Ta čo, ideme?
Vladimír: Vytiahni si nohavice.
Estragon: Čo?
Vladimír: Vytiahni si nohavice.
Estragon: Mám si stiahnuť nohavice?
Vladimír: VY-tiahnuť!
Estragon: To je pravda. (Vytiahne si nohavice.)
Vladimír: Tak ideme?
Estragon: Poďme. (Ani sa nepohnú.)

▪  EUGÉNE IONESCO (fran. literatúra) 
      " dielo Stoličky (hra)
    znaky absur. d. " neschopnosť ľudí komunikovať, pominuteľnosť a prázdnota sveta, absurdita života, žiadny dej ani EKOKRPKA
	 - symbol pominuteľnosti a prázdnoty 

   Dvaja manželia chcú spáchať samovraždu, rozložia stoličky, pozvú  hostí ,  no nikto nepríde. Stoličky sú prázdne. Manželia komunikujú s pomyselnými ľuďmi. Rečník, ktorý má za starkých pred ich smrťou rozlúčiť s pozvanými ( povedať ich „posledné slová“), nehovorí, len vydáva neartikulované a čudné zvuky → nemá čo povedať, nedokáže slovami zhodnotiť kvalitu ich životov. Celá situácia je absurdná. 
 " manželia sa nakoniec zabijú

     
" dielo Plešatá speváčka (hra)    
znaky absur. d. " bezduché frázy - písané ako podľa konverzačnej  príručky anglického jazyka, plytké názory a myšlienky, kolobeh absurdného života, postavy  nemajú žiadny charakter, žiadny psychologický vývoj,
postavy = „obyčajné bábky“, mechanické, obludné, desivé
       - témou je tragédia reči
      - dráma v 1 dejstve
       - typický anglický interiér a rodina
       - ironické poznámky
		
     - dialógy medzi manželmi sú nezmyselné, akoby si nemali čo povedať a snažili sa len    vyplniť ticho
       - absurdne pôsobí aj postava Bobby Watson (rodinný priateľ alebo priateľka, všetci               členovia rodiny majú rovnaké meno „Bobby“ a rovnaké zamestnanie)

     - Martinovci prídu na návštevu k Smithovcom ( čakajú 4 hodiny pred dverami na  privítanie " absurdné), pán a pani Martinovci si vôbec nepamätajú, že sú manželia, sú  si len povedomí (takmer nič ich nespája – kritický obraz dnešného manželstva, partneri kvôli zmene hodnôt zabúdajú na rodinu, nespája ich už žiadny cit, iba povinnosti). 
    
  - rozhovor týchto dvoch rodín je trápny, nevedia o čom sa majú rozprávať, sú zväčša       ticho, iba si pohmkávajú, používajú naučené frázy, ktoré nepasujú do kontextu
   - návšteva veliteľa požiarnikov, ktorý má potrebou nájsť oheň a je sklamaný, keď zistí že v dome Smithovcov oheň nie je

     - v diele sa nachádzajú samé nedorozumenia, ľudia sa ignorujú 

   POSTAVY  -  manželia Smithovci, 
   manželia Martinovci,
    veliteľ požiarnikov,
    slúžka,
   Boby Watson – nevieme či je to žena alebo muž, lebo všetci v rodine   sa volajú rovnako

 ▪  VÁCLAV HAVEL (česká literatúra) 
       " dielo Audience (jednoaktovka s výraznými dobovými dokumentárnymi   a autentickými rysmi) " má len 1 dejstvo
                znaky absur. d. – žiadny dej, žiadna EKOKRPKA, banalita dialógov, absurdita doby	
- vyskytuje sa tu dialóg (čo slina na jazyk prinesie) 

POSTAVY – Sládek  (intelektuál, spisovateľ, disident- proti režimu, autobiografické črty autora) 
                       Vaněk („jáj sem jen pivovarskej trouba“, nemá perspektívu)

- autor nevyužíva slovné hračky ani nezmyselné asociácie

▪ MILAN LASICA A JÚLIUS SATINSKÝ (novátorská, odvážna tvorba)
     - autorské divadlo 
      - absurdná dráma – Telefón, Nečakanie na Godota, Náš priateľ René
      - v dielach využívajú slovnú komiku, inteligentný humor, slovné hračky, jazykové gagy, improvizáciu, žiadne kulisy, žargón, ľudové výrazy
      - téma národnej mentality, existencia moderného človeka korumpovaného vyspelou civilizáciou 
     - postavy nemali konkrétne mená, iba všeobecné pomenovania (Pesimista,...) 
     - Lasica a Satinský sú režisérmi, autormi a aj hercami svojich diel

      " dielo Nečakanie na Godota (paródia na dielo od S. Becketta)
	 - jemné náznaky, inteligentný humor, absurdné dialógy
                           - odkaz na heslá obdobia minulého režimu ( sme za aktívne čakanie, nové čakárne, krajšie čakárne, mládež by mala nájsť svoje ciele, lebo sa bude dlho čakať) 
            - chýba EKOKRPKA a súvislý dej

     " dielo Telefón 
	  - odbočovanie od témy, každý si hovorí svoje 
	  - humor, komika, vtip 
	  - absurdný dialóg
	  - žiadna EKOKRPKA, súvislý dej ani psychologická motivácia postáv
	  - dvaja priatelia spolu volajú

RADOŠINSKÉ NAIVNÉ DIVADLO  (autorské divadlo) 
 - hrdinom je obyčajný a naivný človek
 - základom je radošinský dialekt, nárečie
 - postavy jednoducho hodnotia svet okolo seba

▪  STANISLAV ŠTEPKA (vedúca osobnosť Radošinského naivného divadla)
        " dielo Jááánošííík – tradičný námet spracovaný ako paródia
	      - satira spoločenských pomerov 
	      - vtipné komentáre, texty a pesničky
	      - žiadne dejstvá ani súvislý dej
 - kapitoly ako v próze (názvy podľa ľudových piesní, básní - Botto -  Smrť Jánošíkova)                   - parafrázy, slovné hračky, paródie ( kde bolelo tam bolelo), patetické citáty, narážky      na socialistický život (ja som baník kto je vác, ja som otíc kto je vác)
 - Jánošíkovi sa nechce byť národným hrdinom, vzorom 
- podobenstvo na súčasných ľudí

POROVNANIE KLASICKEJ A ABSURDNEJ DRÁMY 

KLASICKÁ DRÁMA			    ABSURDNÁ DRÁMA
                      dejovosť	                   žiadny súvislý dej	
        sujetovosť (EKOKRPKA)	   žiadna alebo narušená EKOKRPKA	
              zmysluplné dialógy	                   absurdné dialógy	
     pochmúrny dej, tienisté stránky        (tragédia)
      satira, humor (komédia,..)	slovná a situačná komika, slovné hračky,
           gagy, humor, improvizácia	
               žiadny rozprávač	                    žiadny rozprávač