Dráma

•	dráma je základný literárny druh.
•	vznikla v starovekom Grécku z náboženských osláv Dionýza, boha plodnosti a vína
•	vyvinula sa z dialógu medzi hercom a zborom, Aischylos neskôr pridal druhého herca a Sofokles tretieho herca

- názov dráma pochádza z gréckeho slova draó = činiť, konať
- v širšom význame je to osobitný literárny druh, ktorý je rovnocenný s lyrikou a epikou 
- v užšom význame je názvom pre dramatický žáner (napr. tragédia, dráma)

Znaky gréckej drámy:
- jednota miesta, času a deja
- hrali iba muži (2 až 3 herci – Sofokles)
- hralo sa pod holým nebom, javisko malo kruhový pôdorys
- herci mali masky a topánky s vysokou podrážkou, aby sa vynímali=konkordy
- zbor(chór) – svoje partie spieval a sprevádzal divákov celou hrou

Znaky drámy
- dialogická forma – základom je dialóg - musí byť dramatický, prostredníctvom neho sa vytvárajú charaktery postáv
- dramatický konflikt - ktorý vyvoláva dramatické napätie, neprítomnosť rozprávača
- s epikou má spoločný dej a s lyrikou to, že autor môže vyjadrovať cez postavy svoje pocity, nálady a myšlienky
- sujetovosť – dejovosť, dynamické motívy, dianie(akčnosť)
- prítomný čas,  hovorovosť a obraznosť
Každý dramatický žáner je určený na scénickú realizáciu.
Divadelná hra– dramatické dielo, ktoré je vhodné na divadelné prevedenie
Premiéra = prvé uvedenie divadelnej hry
Repríza = druhé uvedenie divadelnej hry
Derniéra (finále) = posledné uvedenie divadelnej hry

DRÁMA ( dramtické dielo )

- prispôsobené pre realizáciu ako:
1. divadlo - audio-vizuálne s dôrazom na sluchové vnímanie textu
2. film - vizuálno-auditívny s dôrazom na zrakové vnímanie
3. televízna hra - dôraz na sluch (text)
4. rozhlasová hra - auditívna (iba sluchová), nemôže použiť obraz dialogická forma - text v dialógoch, chýba rozprávač

-inscenácia - uvedenie dramatického diela na scéne (divadelnej, rozhlasovej, televíznej)

-tvorcovia: herci, režisér, scenárista, zvukári, osvetľovači, kostyméri a iní

-dramatické žánre:
1. tragédia - boj jednotlivca s nepriateľom, v ktorom zahynie
--kompozícia tragédie: expozícia (úvod), kolízia (zauzlenie), kríza (vyvrcholenie), peripetia (obrat), katastrofa (vyvrcholenie)
2. komédia - jej cieľom je vyvolať smiech
3. činohra

členenie:
1. vonkajšie - výstupy, obrazy, dejstvá
2. vnútorné - úvod, zápletka, zauzlenie, vyvrcholenie, rozuzlenie

Komédia (z gréckeho slova komoedia = rituálna pieseň spievaná na oslavu Dionýza) je jedným z divadelným žánrov.
Na rozdiel od tragédie, postavy komédie sú zo skromných pomerov, komédia má šťastné rozuzlenie a jej zámerom je rozosmiať divákov. Venuje sa každodennej realite ľudí.

Komédia:
•	zobrazuje sa v nej smiešnosť, komickosť a nezmyselnosť niektorých stránok ľudského života (najmä negatývne rysy ľudských charakterov a záporné javy spoločenského života)
•	charakterová komédia- komickosť sa orientuje prevažne na charaktery
•	situačná komédia- orientuje sa na situácie
•	fraška- druh komédie, v ktorej prevláda situačná komika a zveličovanie
•	v slovenskej literatúre medzi najvýznamnejšich tvorcov veselohier patria: J. Chalupka, J. Palárik, J. G. Tajovský a I. Stodola

Humor je jedna z foriem komična, ktorých doménou je úsmevné a chápajúce hodnotenie smiešnej situácie alebo objektu, oproti adresnej a výsmešnej satire. Humor nezatracuje, v jeho spôsobe hodnotenia reality je prítomná tak radosť z vedenia a prevahy, ako aj clivota a bolesť z pochopenia, preto v takmer každom pokuse o definíciu pojmu humoru vystupuje do popredia názor, že humor zlučuje v sebe prvky komična i tragična, v účinku potom smiech a plač.

KOMIKA
-humor v diele

1. situačná komika - vznikne smiešna, humorná situácia
2. charakterová komika - humorne pôsobia vlastnosti a konanie postavy
3. slovná komika - humorný výber, použitie slov, myšlienok

charakterový typ – zovšeobecňuje nejaký charakter, môžu to byť aj zlé vlastnosti

Moliére : Lakomec

•	Lakomec patrí k vrcholným dielam tohto fr. dramatika
•	ide o realistický obraz života parížskych mešťanov v 17. storočí vo forme klasicistickej charakterovej komédie v piatich dejstvách
•	za najvýraznejšiu predlohu Lakomca sa považuje Komédia o hrnci antického dramatika Plauta o bedárovi Eucliovi, ktorý sa náhodou stal majiteľom hrnca plného peňazí

Obsah diela :
Ústredným hrdinom drámy je zbohatlík Harpagon, ktorý obchodom a úžerníctvom nadobudol veľký majetok (Moliére v ňom stvárňuje svojho otca). Harpagonovo lakomstvo a chamtivosť ho vedú k tomu, že vykorisťuje svoje služobníctvo a dokonca sa chce „výhodne“ zbaviť svojich detí. Pre dcéru Elizu vybral za muža zámožného postaršieho šľachtica Anzelma, syna Cléanta chce oženiť s bohatou vdovou a sám si plánuje svadbu s mladou, krásnou Mariannou. V jeho úmysloch mu pomáha prefíkaná dohadzovačka Frozina. Eliza ani Cléante sa však nechcú podvoliť otcovej vôli : Eliza miluje otcovho správcu Valéra, ktorý sa Harpagonovi naoko bezcharakterne podlizuje, Cléante zasa žiada o ruku vyvolenú Mariannu. V momente, keď sa otec so synom škriepia o nevestu, sluha Šidlo na Cléantov príkaz ukradne otcovi pokladničku s 30 000 dukátmi. Harpagon stráca zmysel života a je ochotný vymeniť Mariannu za svoje stratené peniaze (Harpagon : „Je po mne ! Zabili ma ! Podrezali ma ! Ukradli mi moje peniaze !“). Nakoniec vyjde najavo, že Valér i Marianna sú súrodenci a ich otcom je bohatý Anzelm. Svadbe oboch mladých párov už nič nestojí v ceste.

•	charakteristická dobrá komediálna technika, zjavná v hlavnej zápletke aj v dialógoch
•	autor obratne využíva situačnú, slovnú i pohybovú komiku
•	antická dráma – jednota miesta, času, deja – hra je ale písaná v próze, čo odporovalo vtedajšiemu klasicistickému vkusu
•	psychologická kresba postáv, ktorých rysy sa utvárajú predovšetkým vo vzťahu k hlavnému charakteru „lakomca“

Ján Palárik : Zmierenie alebo Dobrodružstvo pri obžinkoch	
•	veselohra z prostredia vidieckej šľachty
•	pôvab mladosti, situačná komika, ľudový spev a tanec vytvárajú na scéne v rozpore so skutočnosťou ilúziu spoločenskej harmónie
•	idea : spoločenské a národné zmierenie šľachty a ľudu
•	kompozícia : jedna dejová línia, v ktorej dochádza k previerke skutočnej lásky
•	koflikt : spoločensko – morálny
•	autor dáva postavy na jednu úroveň – demokratizuje ich – čím skĺzol do sociálnej idealizácie, zmieruje ich na intelektuálnej úrovni
•	vysmieva sa odnárodneniu
Obrazom dožiniek, tradičných ľudových slávností, P. dosiahol zmierenie ľudu a šľachty.
Svadbou pomaďarčených Slovákov so Slovenkami načrtol maďarsko-slovenské zmierenie.

Grófka Hrabovská a jej spoločnica Miluša si vymenili úlohy, aby podrobili skúške ženícha, baróna Kostrovického. Ten si tiež po príchode do kaštieľa vymenil totožnosť s priateľom inžinierom Rohoňom. Reťaz zámen sa ťahá až po dožinky, keď ľud prevoláva na slávu Slovákov i Maďarov. Každá láska si nájde svoju cestu a všetko sa v závere vysvetlí, nastáva zmierenie.
 
Miluša Oriešková – dcéra vlasteneckého učiteľa, vychovaná v národnom duchu, vzdelaná,     bystrá, spoločníčka mladej grófky, ktorú získala pre národnú vec

Grófka Eliza Hrabovská – reprezentuje liberálnu vrstvu uhorskej spoločnosti, krásavica, milá k ľudu,  priateľská k Miluši, pod jej vplyvom hovorí po slovensky

Barón Kostrovický – predstavuje ľahkomyselnú konzervatívnu šľachtu, hoci jeho rod má slovenský pôvod, on sa hlási k maďarskému národu, je priateľský k Rohoňovi, v citoch úprimný a ušľachtilý

Zememerač Rohoň – priateľ baróna Kostrovického, pôvodom Slovák, ale štúdiami v cudzom prostredí pomaďarčený, pod vplyvom Miluše sa navracia k svojim koreňom

Komorná Capková – nafúkaná, nesympatická slúžka, ktorá prekračuje svoje kompetencie, udržiava patričnú vzdialenosť od ostatného služobníctva a ľudu

Učiteľ Orieška – do jeho úst vložil autor názory Novej školy

William Shakespeare : Skrotenie zlej ženy

•	komédia slávneho anglického dramatika, plná rozmaru a skrytej irónie
•	adaptácia ľudového motívu, ktorá hovorí o vytváraní partnerských vzťahov medzi seberovnými

V úvodnej Predohre nájde panská družina spiaceho opitého Christophera Slya. Chcú sa pobaviť, a tak ho premiestnia do paláca, prezlečú do krásnych šiat, privedú mu manželku (prezlečené páža) a nahovoria mu, že je lordom. Kočovní herci pred ním zahrajú komédiu o skrotení zlej ženy, pri ktorej kotlár pospáva : O ruku krásnej Bianky, dcéry padovského veľmoža Batistu, sa uchádza niekoľko nápadníkov (Lucenzio, Hortensio a Gremio), otec však chce najskôr vydať staršiu, hašterivú Katarínu, o ktorú nemá nikto záujem. Úlohy sa zhostí veronský šľachtic Petruccio, silácky sveták, ktorý sa nepotrebuje zamilovať, ale hľadá ženu, čo mu pomôže spravovať zdedený majetok. Na Kataríne sa mu páči jej neskrotná živelnosť a úprimnosť. V slovnej potýčke ju premôže. Po svadbe ju odváža na vidiek. Petruccio aj jeho služobníctvo spôsobia Kataríne mnoho útrap. Najskôr sa bráni, až pochopí, že vzdor nemá zmysel a stáva sa poslušnou manželkou. Bianka sa medzitým tajne vydá za Lucenzia, Hortensio sa ožení s vdovou. Na hostine u Lucenzia uzavrú novomanželia stávku o to, kto má najlepšiu manželku; vyhráva Petruccio a Katarína udeľuje Bianke aj vdove lekciu vhodného správania k manželovi.
•	hl. zápletka je zasadená do rámcového príbehu o opitom vandrákovi a drotárovi
•	základnú tému však preberá predstavenie hercov ( „hra v hre“ )
•	dej spestruje vedľajšia zápletka o Kataríninej mladšej sestre Bianke a jej nápadníkoch
•	vedľa povrchného, vypočítavého a citovo nezrelého vzťahu Bianky a Lucenzia vyniká hĺbka rodiaceho sa citového vzťahu medzi Katarínou a Petrucciom a úprimnosť „zlej“ Kataríny oproti „dobrej“ Bianke
•	Katarína dokazuje, že je Petrucciovi celkom rovnocenná, vytvára preňho predstavu, že ju ovláda
•	Petruccio nie je žiadny krotiteľ žien (ako jeho predchodcovia v ľudových baladách), ale bystrý, skúsený človek a tiež vtipkár, ktorý Katarínu presvedčí, že je iná, než si myslia ostatní
•	vtipkári, čo chceli pre svoje pobavenie urobiť z Christophera Slya hlupáka, sú sklamaní, pretože Sly sa klamu ubráni a zostáva sám sebou
•	komédia je napísaná blankversom, ktorý autor kombinuje s rýmovanými veršami alebo prózou (v próze používa hovorovú reč)
Blankvers (z angl. čistý verš) = je päťstopový 10- až 11-slabičný, nerýmovaný jambický verš, ktorý nie je usporiadaný do strof. Hodí sa na dialógy, pretože sa dá dobre členiť na menšie časti.
•	komédia patrila od prvého uvedenia k divácky najobľúbenejším dramatikovým hrám
•	až moderná doba však ocenila jej tému – vzťah medzi dojmom a skutočnosťou (jedna zo základných Shakespearovských tém)